Ești...
Ești picătura ce-mi atinge obrazul,
ești ploaia mea din nor senin,
m-aș pierde însumi de ți-ai pierde hazul,
și aș surzi sub râsu-ți cristalin.
M-aplec sub glezna ta să-ți fiu pământ,
iar pasul ți-l măsor cu ochiul plâns,
pe piele de ți-aș fi firesc veșmânt,
atunci și rob pe veci aș fi constrâns.
Ești noaptea ce îmi zămislește visul,
mă dărui umbrelor ce-mi joacă-n geam,
ești deopotrivă și piscul, și abisul
spre care tainic zilnic alergam.
Ești mâna rece ce-mi imită scrisul,
în lungi scrisori, în care te strigam.
Category: Love poems
All author's poems: Gabriel Trofin
Date of posting: 28 мая
Added in favorites: 1
Views: 258
Poems in the same category
Other poems by the author
#Interesting
Poem: Anii care vin
Poem: Te văd eu așa, iubito!
Prima lecţie de dirigenţie din noul an şcolar, dedicată scriitorului Ion Druţă
Poem: Suflet cu esență de trandafir
Poem: reverii/5
A fost lansată o nouă carte din colecția „Compozitorii Moldovei”. E despre Gheorghe Mustea
Poem: A fost odată...
Poem: Rapsodia Sufletului Fără Iubire
10 cărţi pe care oricine ar trebui să le citească măcar o dată în viaţă