Ești...
Ești picătura ce-mi atinge obrazul,
ești ploaia mea din nor senin,
m-aș pierde însumi de ți-ai pierde hazul,
și aș surzi sub râsu-ți cristalin.
M-aplec sub glezna ta să-ți fiu pământ,
iar pasul ți-l măsor cu ochiul plâns,
pe piele de ți-aș fi firesc veșmânt,
atunci și rob pe veci aș fi constrâns.
Ești noaptea ce îmi zămislește visul,
mă dărui umbrelor ce-mi joacă-n geam,
ești deopotrivă și piscul, și abisul
spre care tainic zilnic alergam.
Ești mâna rece ce-mi imită scrisul,
în lungi scrisori, în care te strigam.
Categoria: Poezii de dragoste
Toate poeziile autorului: Gabriel Trofin
Data postării: 28 mai
Adăugat la favorite: 1
Vizualizări: 259
Poezii din aceiaşi categorie
Alte poezii ale autorului
#Interesant
Poem: Efectiv ce mi-a trecut prin minte, la primă mână
Poem: Şalul
Ziua în care se publica una dintre cele mai celebre cărţi din istorie
Poem: Oda iubirii eterne
Poem: Păstor de vise
poezii.online sustine initiativa #stauacasa
Poem: Mă mai știi?
Poem: Poem scurt de amor nebun de seară!
foto, video | Eminem de Moldova și-a lansat cea de-a doua carte. Despre ce este „Dulce Infern”?