Vântule!
Spune-mi vântule tu spune
Daca-i întâlnit în calea ta,
O ființă dragă mie
Ce mi-a furat inima?
Cum, nu știi tu cum arată?
Când suflai în părul ei,
La-ntâlnirea cea visată
Și plimbarea pe sub tei!
Nu pot crede c-ai uitat-o
Și să nu-ți aduci aminte,
De-ale noastre sărutări
Și iubita mea cuminte!
Oare nu pot să-ți mai cer
Să te vânturi c-altădată,
Să te duci și să te-ntorci
Pe o pală cu-a mea fată?
Văd că-ncepi să fii domol
Cànd îți cer să fugi mai tare,
Nu-mi mai ești de ajutor
Pentru mine n-ai valoare.
Nu te mai aud măi vântule
Sau n-ai fost deloc pe-aici,
Și-am vorbit în vânt cu mine
Dute vânt, n-ai ce să-mi zici.
Poems in the same category
Other poems by the author
#Interesting
Poem: Nu regret, să ştii!
Poem: Singuratatea
Scriitorul britanic Ken Follett va publica un text inedit despre Notre-Dame
Poem: Cu aromă
Poem: Ce doare când te doare
poezii.online sustine initiativa #stauacasa
Poem: Mama!
Poem: Sarbatoare
Sezatoare la Cetatea Soroca. Poeti din 11 tari, cum ar fi Turcia, Serbia sau Georgia s-au adunat acolo si au recitat poezii in aer liber - VIDEO