Esti universul meu obscur
Se prăbușește cerul fără tine;
Ma sufoc și nu mi e bine.
Sufletul mi e rătăcit
Prin întunericul cumplit.
Trupul tremura de frig,
Când nopțile te strig.
Ma pierd in al tău miraj
Si alunec in sevraj.
Nu mi e foame,nu mi e sete,
Stau lipită de perete,
Să nu mă prindă amețeala,
Sa nu ma nghita oboseală.
Nu văd dincolo de tine,
Decât ce nu mi aparține;
Ești universul meu obscur
Fără culoare, ori contur
As vrea să evadez din el,
Sa sap în mine un tunel
Si sa renasc din ce mai doare,
Punându ma n valoare.
Si sa nu mă uit în urmă
C un pretext, sub nici o formă.
Caci tu ,iubire fără leac
Ma ții în suspans și trac...
Poems in the same category
Other poems by the author
#Interesting
Poem: Singurătatea
Poem: disensiuni/2
La Chișinău începe Festivalul Internațional de poezie „Grigore Vieru”
Poem: Oare?
Poem: Fără titlu
Din ce trăiesc scriitorii
Poem: Gol pe dinăuntru
Poem: ROMANul Veacurilor
Miliarde de cărţi pe rafturi. Acestea sunt cele mai mari 7 biblioteci din lume