Osandit unei lacrimi
Mă tot abțin
Spre cugetare mă îndrept
Un gând să nu-l gândesc
Să reprim în colțuri
Frânturi de ființă.
De al meu trup grijă să ai
Cât timp sufletul
Osândit unei lacrimi rămâne
Unei grele amintiri.
Mă abțin...
O zi să nu sufăr
După alt parfum
De lan de grâu
După adiere liberă
De vânt lin.
Mă tot abțin și încerc
Un răsărit să văd
Să mă bucur de culori vii
Dar în încercări mă priponesc
Și clipa am pierdut-o
Gândind și răzgândind
Când tot ce aveam de făcut
Era calm să respir și să trăiesc.
Poems in the same category
Other poems by the author
#Interesting
Poem: Singurătatea
Poem: disensiuni/2
La Chișinău începe Festivalul Internațional de poezie „Grigore Vieru”
Poem: Oare?
Poem: Fără titlu
Din ce trăiesc scriitorii
Poem: Gol pe dinăuntru
Poem: ROMANul Veacurilor
Miliarde de cărţi pe rafturi. Acestea sunt cele mai mari 7 biblioteci din lume