O numeam acasa
Doar noi doi și restaurantul japonez.
Lumina slaba pe masa reflecta fata ta
Îmi spui parca „Mai bine rămâneam acasă"
Unde ne am obişnuit cu liniştea
E parte din noi.
Şi acum suntem puși fata în fata sa vorbim,
Dar nu simt ca merge
Asa ca deschide fereastra,
Poate ne trebuie aer
Ca ne intoxicam cu acesta atmosfera,
Care taie orice chef de viata.
Şi ieşim pe străzile aglomerate de sunete tăioase,
Care tipa la noi ca se dam la o parte
Pentru ca blocam mersul lucrurilor frumoase.
Mergem spre podul ce traversează
Marea de probleme tumultuoase,
Îndreptându-ne spre locul rece
Care odată se numea acasă,
Acum a rămas o neluminata casa
Categoria: Poezii de despărţire
Toate poeziile autorului: ANONIM
Data postării: 20 mai
Vizualizări: 274
Poezii din aceiaşi categorie
Alte poezii ale autorului
#Interesant
Poem: Singurătatea
Poem: disensiuni/2
La Chișinău începe Festivalul Internațional de poezie „Grigore Vieru”
Poem: Oare?
Poem: Fără titlu
Din ce trăiesc scriitorii
Poem: Gol pe dinăuntru
Poem: ROMANul Veacurilor
Miliarde de cărţi pe rafturi. Acestea sunt cele mai mari 7 biblioteci din lume