Doamna Albă a încântării
Trupu-i zvelt,
Brăzdat de frumusețe,
Ce nici n-a existat,
Se arată, printre-a ei eferme,
Și prin mirosul dulce-mi iese,
Un talaz, prea uimit pentru a-l urma!
Si miroase pur a scorțișoară,
De-a mirosul alb de crizanteme,
Trupu-i zvelt, brazdat de perle,
In acel loc, in a simfonii mierle,
Care-mi da, în dulcea-i ființă-n ele,
Calde bucurii m-a pasă!
Avusesem eu un loc fantezic,
Un loc in care pot sa zbor?
Nu căci aceasta-mi da fior,
Din acelea care nu ma dor,
Ci din contra, vad intr-un locșor,
Ce n-am mai văzut vreodată!
Acolo, pot visa oricând,
Doamnă albă a încântării,
Iazul Zânelor Feeric,
Si padurea-n Fiorarii,
Oh, ce dulce-i fiica ceții,
Acolo, acolo as vrea sa zbor!
Categoria: Poezii despre natura
Toate poeziile autorului: Gilbert White
#ingerulmeu
Data postării: 2 iunie
Vizualizări: 192