Stea printre stele!
În astă seară mâna mi-am întins
Poate voi reuși să mângâi stele,
Dar cineva de acolo sus mi-a spus
Nu poți să le atingi și doar vorbi cu ele
Fără a sta prea mult pe gânduri
Mâna mi-am dus-o înspre buzunar,
Iar ochiul l-am țintit pe Ursa Mică
Pe steaua cel ajuta la navigat pe marinar
Și am vorbit cu Steaua Nordului
Să-mi fie far când calea rătăcesc,
Să-mi lumineze drumu-n noapte
S-ajung degrabă la fata ce-o iubesc
Nu știu dacă ce-am spus m-a auzit
Că n-am putut să mai repet dorința,
Că dintr-o dată cerul s-a înnourat
Și între noi s-a încheiat ședința
Voi încerca din nou și mâine seară
Să stau de vorbă și, cu alte stele,
Și poate voi avea puțin noroc
Să aflu, că una-i mama...dintre ele!
Categoria: Poezii de dragoste
Toate poeziile autorului: Zugun
Data postării: 1 iunie
Vizualizări: 194
Poezii din aceiaşi categorie
Încântat de cunoștință
Se împlinesc sapte ani de cand
Noi ne am cunoscut,tii minte?
De cand te am vazut cantand
Intr un bar,pe trei placinte.
Ma i vazut tacut,uimit,
De prezenta ta grozava,
M am indragostit,admit,
Si inima mi cazu pe tavă.
La final,te am asteptat sa iti spun:”felicitari”,
”Încantat de cunoștință,să tot ai asa cantari”.
Din acel moment,am stiut...
Nu erai ceva la întâmplare.
M ai târziu te am si cerut,
Ai spus ”DA”,fără ezitare.
Nu credeam ca e posibil
Sa transformi din gri in alb,
Viata mea,un rău vizibil...
.......
Au trecut doi ani de cand,
Tu m ai parasit,tii minte?
De cand te am vazut căzând,
Intr un puț,printre morminte.
M ai vazut,tacut,pierdut,
De absenta ta ,distrus,
Ce mai este de facut?
Ziua bună a apus.
La final ti am recitat : „Iubirea mea nemuritoare...”
”Încantat de cunoștință,dormi in pace,dulce floare.”
Din acel moment am stiut...
Nu ai fost ceva la intamplare.
M ai tarziu am inteles,
Tu erai a mea schimbare.
Pământul piere,tu ramai...
Iubita mea,iti plang de dor
Primește-mi inima-n bucăti,
Trăiește mi viata ,sa nu mor.
Tu esti perfect
Tu esti perfect
Iar eu
sunt imperfectiune
Tu esti un absolut in tot ce faci
Cand iti deschizi petala cu petala
si infloresti si tot mai sus te-nalti
Si eu ma mir ca esti real
Si ca ma vezi…
Tu esti perfect
Iar eu sunt imperfectiune
Si ale tale carismatice culori
ma coplesesc
In neputinta-mi sugrumata de visare
Dar tu mi vorbesti
Si ochii tai imi spun
Ce gura nu poate sa zica
E -un univers gresit aici si acum!
Tu esti perfect , stralucitor si infinit
Iar eu
Un mediocru limitat
Fara aripi , fara culori, doar gri si alb…
O ironie fara punct
Cu ochi care nu mint si nu ascund
Si stiu, si simt ca mi esti perfect …
Iubirea
Vocea ta dulce ca mierea
Îmi dă puterea
De care am nevoie
Să trec peste orice voie.
Am învățat
Să visez cu ochii deschiși
A fost interesant
Noi doi, singuri, într-o cameră închiși
Am descoperit
Iubirea se simte, nu se spune
De tine m-am îndrăgostit
Nu m-am putut opune
Ești un strop de lumină,
Eu un strop de poezie
Unde iubirea predomină
Cu un pic de nebunie.
Ne completăm minunat
Tu multe mi-ai arătat
Îmi erai destinat
Demult te-am așteptat.
REVERIE
În toată noaptea te visez,
Te văd și te iubesc,
Te simt, și-ncep să-inebunesc.
În ochii tăi, mă pierd în ei.
Inima ta mereu e pururea.
Și-mi pare rău, iubita mea
Că doar în vis te pot vedea
Și dorul meu în vis venea.
O lună mică îmi șoptea
Și raza ei te reflecta.
Ar trebui să vii..
Să-mi spui cum să continui.
Aproape, departe, oriunde-ai fi,
Inima va continua să bată,
Dragostea ne poate,
Atinge o singură dată,
Și ne poate păresi o viață.
Adevărat, o singură dată
Te-am ținut în viața mea,
Și știu că nu-i târziu,
Și vreau să-ți spun ceva:
Te-am salvat în inima mea.
Și inima, nu va înceta să bată
Te iubesc, iubita mea!
Și da, încurând ne vom vedea!
Primăvara inimii mele în suedeză
Un băiat simpatic, George...
Un băiat introvertit, George...
Un băiat amuzant, George...
Un băiat cum nu am mai întâlnit până acum, George,
Un băiat pentru care orice atenție contează, George,
Un băiat căruia îi plac poeziile, George,
Un băiat expresiv și artistic, George,
Un băiat care chiar vrea să ne plimbăm cu hidrobicicleta, George...
Un băiat care chiar vrea să stăm să povestim la picnic, George,
Un băiat cu care se poate merge la cinematograf, piese de teatru, George,
Un băiat cu gusturi simple, dar bine alese, George,
Un băiat curajos și hotărât, George,
Un băiat cărui îi plac revistele vechi de modă, George,
Un băiat care cu fiecare ocazie, aduce mai multe flori, bomboane, George,
Un băiat ale căror poezii mă atrag tot mai mult, George,
Un băiat care scrie, taie și rescrie și de 1000 de ori, până să exprime exact ce își dorea, George,
Un băiat cu care merg la vecina ce dă meditații la spaniolă, George,
Un băiat care, dacă rămân în urmă cu învățatul, mă meditează și pe mine, George,
Un băiat care ascultă cam același gen de muzică, George.
George, amintirile mele legate de tine, cum te-am cunoscut și cât de mult mi-a plăcut cum scriai, cum mâncai pizza, cum râdeai la glumele mele (că în mod normal, doar eu râd), cum râdeai de mine câteodată, cum ne plimbam pe alei, cum mergeam amândoi cu motocicleta, pe autostrada Soarelui, depășind limita de viteză, cu pletele în vânt, lipsiți de griji, cum știam să ne facem unul pe celălalt să ne simțim bine, să ne ridicăm moralul, să ne distrăm prin crâșme, să mergem la meciuri de fotbal, să țipăm și să scuipăm semințe, să ne jucăm cu pisica mea de rasă Nebelung, să îmi dai un stilou de care te-ai plictisit, ți-l reparam și te bucurai foarte mult. Dulci amintiri, păcat că ai plecat cu nu știu ce proiect in Brazilia. Nu e nimic, erai tânăr, cum ar spune Otilia din ,,Enigma Otiliei" aveai visele tale și trebuia să ți le îndeplinești. Mai sunt atâtea fete, dar de proiectul acela chiar aveai nevoie. Te înțeleg, nu mi-ai lăsat multe poezii, dar eu le voi păstra, amintirea lor va înflori din ce în ce mai mult când le voi citi, răsfoi, când mă voi bucura de scrisul tău și de ce ai vrut să exprimi prin acele rânduri.
Våren i mitt hjärta
En trevlig pojke, George...
En introvert pojke, George...
En rolig pojke, George...
En pojke som jag aldrig har träffat förut, George,
En pojke för vilken all uppmärksamhet räknas, George,
En pojke som gillar dikter, George,
En uttrycksfull och konstnärlig pojke, George,
En pojke som verkligen vill ta oss en tur på hydrocykeln, George...
En pojke som verkligen vill att vi ska sitta och berätta historier på picknicken, George,
En pojke att gå på bio med, spelar, George,
En pojke med enkel men väl utvald smak, George,
En modig och beslutsam pojke, George,
En pojke som gillar gamla modetidningar, George,
En pojke som vid varje tillfälle tar med sig fler blommor, godis, George,
En pojke vars dikter lockar mig mer och mer, George,
En pojke som skriver, klipper och skriver om tusen gånger tills han uttrycker precis vad han vill, George,
En pojke som jag går till grannen som ger spanska lektioner med, George,
En pojke som, om jag hamnar på efterkälken i lärandet, mediterar på mig också, George,
En pojke som lyssnar på ungefär samma sorts musik, George.
George, mina minnen av dig, hur jag träffade dig och hur mycket jag älskade hur du skrev, hur du åt pizza, hur du skrattade åt mina skämt (för normalt sett skrattar jag), hur du skrattade åt mig ibland, hur vi brukade gå nerför gränderna, hur vi båda åkte motorcyklar, på solens motorväg, överskridande hastighetsgränsen, med håret i vinden, bekymmerslöst, hur vi visste hur vi skulle få varandra att må bra, för att lyfta vårt humör, till vi ha kul på pubar, gå på fotbollsmatcher, skrika och spotta frön, leka med min Nebelung-katt, ge mig en penna du var uttråkad med, jag skulle fixa det och du skulle bli jätteglad. Söta minnen, synd att du åkte därifrån. Jag vet inte vilket projekt i Brasilien. Det är ingenting, du var ung, som Otilia från "Otilias Enigma" skulle säga, du hade dina drömmar och du var tvungen att uppfylla dem. Det finns så många andra tjejer, men du behövde verkligen det projektet. Jag förstår dig, det gjorde du inte lämna mig många dikter, men jag kommer att behålla dem, deras minne kommer att blomma mer och mer när jag läser dem, bläddrar i dem, när jag njuter av ditt skrivande och vad du ville uttrycka genom de raderna.
Mi-ai dat aripi ca să pot zbura
Mi-ai dat aripi ca să pot zbura,
Mi-ai dat șansa să te iubesc.
Mereu,mă văd în ochii tăi,
Un îngeraș un firav trandafir.
Aripioare mă fac să zbor
Foarte departe,
cât mi se spoate.
Oare mai există minuni pe lume?
Decât să aud al tău nume.
Cu tine timpul trece ,
Că printr-o poveste.
Minunată fără sfârșit.
Veșnica mea fericire e doar cu tine,
Aripioare mele zboră datorită ție..
Autor Zamurca Alina clasa 9 Instituția Publică Liceul Teoretic Varnița
Alte poezii ale autorului
Dorință!
Acum în zi de sărbatoare mare,
Nedumirit îmi pun o întrebare,
Oare mai sunt români adevărați,
Și nu doar oameni împovarați?
Trăim cu toții o perioadă grea,
Cu multe lipsuri și mari nevoi,
Am vrea să știm ce-i fericirea,
Și nu doar să trăim ca vai de noi
Am vrea ca azi să-ntindem masa,
Să ne aflăm cu toții strânși acasă,
Nu doar pe telefon să-neauzim,
Cum Doamne-ajută noi rostim
Dar ceea ce eu spun e doar un vis,
Pentru că știu că cei plecați afară,
În țară, nu se mai întorc precis,
Că n-au cum să trăiască cu ocară
Familii, frații noștri și-au făcut,
Peste hotare printre străini,
Copiii lor acolo sau născut,
Și-acolo vor trăi și vor îmbătrâni
Nimeni nu vrea să se întoarcă,
În țara de unde cândva au plecat,
Chiar dacă nostalgia îi încearcă,
Și au în suflet un dor înstrăinat
Patriotismul începe să dispară,
Și-a noastră limbă românească,
Străini prea mulți aflați în țară,
Pe-a noastră glie strămoșească
Dar cui în astă lume îi mai pasă,
De limbă, neam, pământul sfânt,
Si doar să ai ceva de pus pe masă,
Puține vorbe, rostite-ntr-un cuvânt
Nădejdea noastră a românilor,
Este doar la bunul Dumnezeu,
Să nu ne vindem toți străinilor,
Chiar dacă azi, ne este tare greu!
Scrisă de Cezar!
Pe curând!
Luptă am dus..!
Mereu ți-am zis că te iubesc
Iar tu m-ai părăsit pe mine,
Nu știu dacă pe altul ai ales
Mie lăsându-mi poza cu tine
De multe ori am vrut s-o rup
Și bucățele să arunc în vânt,
Iar pala să le ducă și ascundă
Să nu se-ntoarcă pe pământ
Desigur, așa era în mintea mea
Dar nu la fel a hotărât și inima,
Care bătând încă destul de tare
A zis că dragostea n-o poți mima
Acum nu știu de cine să ascult
Să lupt să-mi recâștig iubirea,
Sau să renunț, să-mi refac viața
Cu cineva care-mi aduce fericirea
......................
E greu să te bazezi pe minte
Când inima îți spune altceva,
Și doar soarta poate decide
Cu cine-n viață..poți pleca
.................
La inimă mâna ușor mi-am dus
Și am simțit că bate pentru ea,
Acum nici mintea nu s-a mai opus
Și lupta-m dus...pentru soția mea!
Poveste tristă!
Fluieră un tren în gară
Ușile larg se deschid,
Însă nimeni nu coboară
Și nici nu se mai închid
Stau mirat mă uit la el
Și nimic nu înțeleg,
Ieri mi-a spus ca vine astăzi
De pe front al meu coleg
Nu mai am răbdare, urc
Să verific prin vagoane,
Și-ntâlnesc pe culoar
Un barbat și trei persoane
Lung privesc cu tâlc la ele
Și deodată ochiu-mi plânge,
Când o văd pe a lui mamă
Cum în brațe puiu-și strânge
Doar acum pot să-nțeleg
Când văd jos un cărucior,
Și de unde atâta plânset
Când copilu-i-ntr-un picior
Mă apropii să-l îmbrățișez
Pe amicul din copilărie,
Care-mi spune printre dinți
Am căzut rănit...la datorie
Nu mi-a zis că s-a-nrolat
Și s-a dus pe front să lupte,
Dar cunosc cum îmi spunea
Răul doar din radăcini se rupe
Desigur vorbea despre dușmani
Care-au atacat mârșav Ucraina,
În timp ce el lucra peste hotare
Iar rușii i-au furat țara și doina
Am coborât cu grijă pe peron
Și-am stat la vorbă pe o bancă,
Mi-a spus ce n-aș fi vrut s-aud
Si c-are-n piept o rană adâncă
Într-un târziu ne-am despărțit
Fără a înțelege de ce-i război,
De ce-au murit atâțea oameni?
Și, de ce există vrajbă între noi?
Norul!
Pe cer curg norii negri plini de apă,
Pe care preoții prin rugă-ncearcă,
Să fie auziți, să se deschidă trapa,
Și Dumnezeu spre noi, fața să-ntoarcă
Dar norii încărcați, purtați de vânt,
Se duc plutind, de noi nici că le pasă,
Par supărați pe oameni și pământ,
Și picătura binecuvântată nu o lasă
Apa din râuri e tot mai puțină,
Izvorul de mult timp a secat,
A dispărut și apa din fântână,
Țăranul amărât, dă vaca la tăiat
Trăim azi vremuri tare tulburate,
Și-n bine refuzăm să ne schimbăm,
Postim tot postul, fără a face fapte,
Și un bănuț celor în nevoi nu dăm
Pădurea nu mai atrage ploaia,
Că a rămas golită de copaci,
Iar noi nu știm să-ntoarcem foaia,
Străinilor ce ne-au furat, lăsat săraci
Atunci, cum norul să sloboadă,
Picuri de apă pe-a noastră glie,
Când văd că țara-i toată pradă,
Vânată și înstrăinată prin hoție
...............................
Dar știu cum am putea aduce norul,
Și apă binecuvântată să primim,
Vânt să le facem, cum vrea poporul,
Celor ce ne-au furat și jaful să-l oprim!
Mă duce gândul...!
Mă duce gândul fără să-mi spună,
departe în copilăria mea din sat,
Și mă oprește lângă o poartă
zicându-mi, deschide ești așteptat.
Fac doi pași rapid pân' lângă gard
și privesc în curtea părăsită,
Totu-i pustiu nu simt nicio mișcare
și casa pare a fi nelocuită.
Doar câinele mă latră dintr-o cușcă
și furios se uită către mine,
Parcă ar vrea ham, ham să spună,
nu te cunosc, pleacă străine.
Nu mai strig, privesc pe drum,
dar și pe-aici nimeni nu trece,
Treabă îmi fac scot o găleată
și sorb paharul plin cu apă rece.
Bag mâna în buzunarul hainei
și-ntrebător iau telefonul,
Îl sun pe tata și-i zic că am venit,
îmi zice da și-oprește tonul.
Trece un timp până deschide ușa
în mână cu un baston cu tijă,
Ochii îi plâng când chipu-mi vede
și-i șterge-ncet cu mare grijă.
Trage ușor zăvorul porții și vorbă
aspră aruncă înspre câine,
Ne-mbrățișăm și îmi șoptește....
să știi că te-așteptam pe mâine.
Ne așezăm pe banca de la drum,
ca să-și îndrepte spatele,
Și trist îmi spune de dureri și,
c-a-ncercat..toate tratamentele.
Este seară și se lasă cu răcoare,
așa că amândoi intrăm în casă,
Stăm de vorbă și ne povestim,
dar tristețea greu ne-apasă.
Deodată, mă trezesc și gândul
mi-l întreb nedumerit,
De ce m-a dus fără de știre la
locul unde am copilărit.
Profund în judecată mi-a explicat,
că n-am mai fost demult prin sat,
Să-l văd pe tata ce-i bolnav și
să vorbesc cu mama ce-a plecat.
Deabia acum eu rușinat am înțeles,
că gândul doar a vrut să-mi spună,
Să merg la tata cât mai des, până ce
soarele și pentru el, nu urcă..să apună.
Vouă...cu drag!
Trimit un zâmbet către voi
Și o frumoasă floare,
Spunând urarea de mulți ani
Vouă, în zi de sărbătoare
Sunteți minunea pe pământ
Și prunci voi zămisliți,
Și cât de multă suferință
Ca noi barbații să fim împliniți
Cuvintele sunt prea puține
Să ne cuprindă dragostea,
Dar cât în inimă va fi iubire
Sfântă rămâne ...nașterea
Mama este doar una pe pământ
Și care viață prin suspin ne-a dat,
Cu greu ea ne-a crescut și educat
Aripi ne-a pus și-n lume am zburat
........................
Vă mulțumim că existați
Iar când greșim voi ne iertați,
Și știm că făra-voastră jumătate
Noi niciodată nu vom fi...Tați!
Vouă: mamă, soție, soră, prietenă!