Aș pleca, dar aș mai sta...
Pe lungi alei întunecate,
Stau băncuțele posace,
Și suspină întreaga noapte,
Că de oameni sunt sărace.
Eu mă plimb de-a lungul lor,
Aș pleca, dar aș mai sta,
Că de tine îmi este dor,
De ochii tăi, de gura ta...
Să stăm singuri pe-o băncuță,
Îngânați de glas de greieri,
Să-ți ating mâna călduță,
Ochii mari să ți-i cutreier.
Să plutim în vis pe stele,
Luna să ne fie nună,
S-aud glasul dragei mele,
Cum mă strigă, cum răsună.
Să cădem într-o poveste,
Plini de farmec și iubire,
Apoi să le dăm de veste,
Tu mireasă și eu mire.
Dar nu ești...și singuratic,
Mă cufund în noaptea grea,
Bate-un vânt ușor molatic,
Aș pleca, dar aș mai sta...
Categoria: Poezii de dragoste
Toate poeziile autorului: Gabriel Trofin
Data postării: 26 iulie
Vizualizări: 125
Poezii din aceiaşi categorie
Alte poezii ale autorului
#Interesant
Poem: "Unforgettable" în română
Poem: Latrinae sordidae sunt
Top 5 cărţi mystery&thriller. Recomandări de lectură în această vară
Poem: Iluzie
Poem: Povestea unui vis
Miliarde de cărţi pe rafturi. Acestea sunt cele mai mari 7 biblioteci din lume
Poem: M-am înrobit
Poem: Ploaie
Legendarul compozitor italian Ennio Morricone a împlinit 90 de ani