(audio) P.S.
Nu mai sunt îngerul tău,
Nu-ți voi mai fi niciodată,
Decât o iubire neconsolată.
Te-ai defragmentat între mine şi viață,
Crezând că durerea de tine m-agață.
În firul laic, persistent, o decepție stoarsă,
Te umple macabru cu lopata-n neviață.
In grădina Edenului, permanent devastat,
Am intrat răvăşit/ă de-al nostru impact.
Te-am aprins cu-o scânteie de zâmbet ştrengar,
Te-am lăsat atârnând iluzoriu în ştreang barbar.
Îmi pare rău, aş vrea să înțelegi,
Prin lumea reală navigăm prin poveşti.
Şi e drept, ne-am iubit, pătimaş, nesilit
Dar renaşterea-i ploaie de vis năruit.
Păstrează povestea şi fiorul stârnit,
Alungă narativul de nor mohorât.
Regăseşte iubirea în alt soare mohnit
Sau poate în ceru-nstelat, pripăşit
Pe Calea Lactee prin infinit.
Navighează furtuna ṣi gândul perfid
Ce ne duce în derivă
Pe mine din înger în demon
Şi tu rătăcit.
Categoria: Poezii de despărţire
Toate poeziile autorului: Matei Ciprian
Data postării: 18 mai
Vizualizări: 253