Oare?
mă uit la tine,
dar parcă nu te mai observ la fel;
mai ești aceeași, oare?
sau te-ai schimbat inevitabil?
mă tot gândesc cum ar fi fost să nu se
fi-ntâmplat.
oare, m-ai uitat?
întrebarea mă apasă,
căci stai la mine-n gând ca într-o așteptare, iar eu nu știu ce să-i spun.
și oare, a fost ușor să-mi pierzi pâna și amintirea?
fiindcă tu treci pe lângă mine de parc-aș fi doar un străin.
dar cum pot să-ți fiu într-un anume fel, când eu țin la tine, iar tu la mine nu?
ne fac pe noi ceva a fi sentimentele neîmpărtășite?
căci tu nu mai știi nimic din ce-mi aparține, dar eu te am în minte,
ești ca un gând ce parcă nu-mi mai trece, stând scris pe o pagină citită de zeci de mii de ori.
Категория: Напутственные стихи
Все стихи автора: Gabriel D
Дата публикации: 24 мая
Добавлено в избранное: 1
Просмотры: 255