Speranță
Strig, dar tot ce aud e doar un ecou.
Speranța mă îndeamnă să încerc tot ce-i nou,
Dar plânsul e mai aspru și mai concret.
Nu, nu sunt de lemn.
Lumina îmi străpunge hazliul chip.
Credeai că fără tine, n-o să fiu nimic?
Am vise mărețe despre tot ce e nou,
Tăcerea-i puterea crescută în om.
Eu țip, dar noaptea îmi străpunge și ea paradisul.
Vreau din nou să prind răsăritul...
În inimă, dorul de tot e mai rău,
Dar cântecul mamei îmi cântă din nou.
Mai țip încă o dată, se sparge și timpul.
Prind răsăritul și dorul e triplu.
Mămico, de mă vezi, sunt aici,
Pierdută-ntre speranțe și timp.
Категория: Философские стихи
Все стихи автора: Anca Acatrinei
Дата публикации: 20 июня
Просмотры: 157
Стихи из этой категории
Другие стихотворения автора
#Интересно
Поэма: Efectiv ce mi-a trecut prin minte, la primă mână
Поэма: Şalul
Ziua în care se publica una dintre cele mai celebre cărţi din istorie
Поэма: Oda iubirii eterne
Поэма: Păstor de vise
poezii.online sustine initiativa #stauacasa
Поэма: Mă mai știi?
Поэма: Poem scurt de amor nebun de seară!
foto, video | Eminem de Moldova și-a lansat cea de-a doua carte. Despre ce este „Dulce Infern”?